”Överdriven ilska är komisk”
![](https://eu-central-1.linodeobjects.com/fpg-media/app/uploads/spraktidningen/2021/03/140244.jpg)
Idén till lapp-böckerna fick David Batra när han för många år sedan bodde i ett gårdshus och hade haft fest. Han hade lämnat en säck med sopor utanför, som han senare skulle åka i väg och kasta. Då hade någon satt upp en lapp:
”Du som hade fest i går (David), se till att slänga soporna.”
– De visste ju uppenbarligen att det var jag, så varför knackade de inte bara på och sade till?
Ofta är det så. Lappen är egentligen riktad till en specifik person, som man hade kunnat prata med direkt, men David Batra antar att man genom lappen vill visa de andra i trapphuset att man tar tag i saken och är duktig.
Det är ganska vanligt att man, som i Per Ledins exempel (se artikel på sidan 40), sätter en auktoritet som avsändare, och skriver:
”Du som fiser i hissen om mornarna – sluta med det! /Styrelsen”
De vanligaste lapparna i samlingen är överdrivet aggressiva, och innehåller helt oproportionerlig ilska. David Batra menar att de är roliga just därför, för att man själv inte tycker att det är så farligt:
”Nu får det vara nog! Inget jävla hissåkande efter kl 20.00! Det ekar i hela lägenheten! Nästa gång blir det anmälan! /fam Eriksson”
– Klockan 20 är ju ganska tidigt. Det blir ju enormt krångligt för folk som kommer hem lite senare på kvällen.
Det är roligt när folk är arga med lite finess, tycker David Batra. När det är invecklat och lite underfundigt. Men även extremt raka budskap kan vara kul:
”Sluta bajsa i trappan!”
– Inga omskrivningar, bara rakt på sak.
Efter att ha samlat lappar ett tag blev David Batra nästan lite trött på alla hårda ord. Han tycker numera att de roligaste lapparna är de som väcker frågor, till exempel:
”Bortskänkes: 50 kg pyttipanna!”
– Det här är jättekonstigt. Varför har den här människan stekt sådana enorma mängder pyttipanna?
Karin Skagerberg är frilansjournalist.