Fundamentalist
När fundamentalist började användas i svenskan var det hämtat från en beteckning för bibeltrogna kristna i USA. Senare har ordet ofta använts om muslimer.
![](https://eu-central-1.linodeobjects.com/fpg-media/app/uploads/spraktidningen/2021/03/13182a.jpg)
Bibeltrogna amerikaner började 1909 ge ut ett omfångsrikt bokverk med titeln The Fundamentals. Strax därefter myntades ordet fundamentalism om deras rörelse, som bekämpade kritisk-vetenskaplig teologi; sedan tillkom fundamentalist. Utgångsord är fundamental i betydelsen ’grundsanning, grundlära’, som går tillbaka på latinets fundamentum, ’grundval’. Fundamentalister vill gå till grunden och hålla sig strikt till den ursprungliga läran. Enligt dem är den heliga skrift sann och felfri, bokstav för bokstav.
På 1960- eller 1970-talet blev fundamentalist också en benämning på muslimer som vill att islam ska återvända till den sanna och rena läran så som den framställs i Koranen och framträder i profeten Muhammeds ord och gärningar.
Fundamentalist är numera också vanligt med utvidgad betydelse om en människa som är orubblig och kompromisslös i till exempel ideologiska frågor.
Fundamentalister har alltid funnits; de har genom tiderna kallats ortodoxa, gammaltroende, trosivrare, dogmtrogna, fanatiker med mera. De äger Sanningen.